I 1912 præsenterede Alfred Wegener sin teori om, at alle kontinenter -
- engang var én samlet landmasse: Pangæa.
1939 forberedtes en tysk ekspedition til Svalbard -
- for at bevise Pangæas eksistens.
Et skib med russisk kaptajn og besætning blev sendt i forvejen.
Spitsbjergene, Svalbard 7. august 1939
Alle mand på dæk! Mere ammunition!
Hent lægen! Hent lægen!
- Fart på! Se der! - Åh gud!
- Kaptajn! - Oleg, gå ikke derud!
Kom tilbage, Oleg!
Tysklands marineministerium, Berlin 10. august 1939
- Nej, min taske... - Fortsæt!
Professor Mann. Frøken Röhm. Følg med mig.
Professor Mann og doktor Röhm.
- Heil Hitler! - Hvad har De der?
Hvor er Deres halstørklæder og snesko?
Det her er søkortet med vores rute, som De ønskede...
Det haster ikke. Lad mig præsentere major Dieter Knecht.
- Professor Mann. Frøken Röhm. - Doktor Röhm.
Helt rigtigt. Man skal altid bruge korrekt form.
Hvilken De har masser af.
Hvad interesserer SS ved turen? Hvad kan vi hjælpe med?
Vi vil bare sige farvel til vores landsmænd. Ønske Dem god tur.
Vi kan vel sætte os og drikke en kold øl sammen?
Der venter Dem et eventyr.
Jeg ville aldrig sætte mine ben på et skib.
Ikke for alt øl i Tyskland. Skål!
Kommer De ikke til at føle Dem alene deroppe?
- Vi kommer til at have travlt. - Om aftenen?
Vi vil nok kunne holde os beskæftigede der med.
- Ikke alle er som dig, Dieter. - Helt rigtigt.
Jeg slapper gerne af om aftenen. Med god mad og musik.
Marchmusik?
Nej, for guds skyld da. Beethoven. Eller César Franck.
I går lyttede jeg til hans koncert for cello og klaver i koncerthuset.
- Deres bror er god. - Er Deres bror musiker?
- Cellist. En af de bedste. - Selvfølgelig.
Hans måde at føre buen på... med sådan en ømhed.
Det er ganske feminint.
- De må være meget stolt. - Ja, meget.
Han ved alt, den... dreng.
Skål.
- Professor Winter og dr. Waterspoon. - Vis dem ind.
- Hvordan går det? - Goddag.
- Bærer De nag til gamle Neville? - Han nægter at mobilisere.
Mine mænd er rastløse. Uvisheden knækker dem, før krigen er begyndt.
Siden hvornår er krig blevet beroligende?
Når man ved, hvad der venter, kan man forberede sig.
- På en kugle i hovedet? - Tal ikke om hoveder.
- Må jeg tage en drink? - Værsgo. Blev det sent?
Jeg husker det ikke. Det tror jeg.
Vi er her vel ikke for at fjerne Terrences tømmermænd?
Hør her... der er sket noget frygteligt.
- Hertugen af York er tvivlsom. - Hvad mener De?
Til Deres afskedsmiddag. Vi kan ikke vide, om han kommer.
Han dukker måske bare op, men bordplanen skal gøres klar.
Problemet er, at Tysklands ambassadør vil tildele jer -
- en mindeplade, som I skal tage med på rejsen.
Men jeg kan ikke sætte ham ved siden af Lady Morris -
- og sætte hertugen ved en adelig, hvis han da overhovedet kommer.
Bed Terrence tale med ham. Kender du ikke de folk?
Det grønklædte krybdyr fra i går arbejder på tysklands ambassade?
Hvad? Jo. Flirtede jeg med hende? Var det meget ubehageligt?
Hun virkede som ambassadefolk plejer at gøre: Høfligt interesseret.
RUSSISK KAPTAJN ÆDT AF ISBJØRN
Geologisk institut, Stockholm 11. august 1939
Hvad fanden laver du? Du er ved at skræmme livet af mig.
Jeg ville overraske dig.
Her...
- Den er jo fin. Har du strikket den? - Ja.
- Min elskede søster. Tak. - Værsgo.
- Den får jeg brug for. - Det tænkte jeg nok.
Kan du holde den lidt?
De er så omhyggelige her på stedet.
Jeg læste, at jeres russiske kaptajn blev ædt af en isbjørn.
Vi får en nordmand i stedet. Det bliver et vældigt rod.
Tysk ekspedition, svensk skib, norsk kaptajn -
- russisk besætning, englændere. Noas ark på eventyr i Ishavet.
- Det er vel ikke noget at spøge med? - Jeg er forsikret.
- Hvad skal du med den? - Isbjørn. Hvad siger du til det her?
En elektronisk sekvensdetonator så præcis som en tyvendedel sekund.
Signeret: Gustav de Geer.
Hvad skal den bruges til?
Hvis man vil sprænge en bjergskråning -
- og alle ladningerne detonerer samtidig...
Så får man en grusgrav. På min måde...
Falder materialet som en lavine og blotter en masse smukke fossiler.
Vi geologer vil have orden omkring os.
Men Gustav... som du dog ser ud.
Du har vel pakket noget pænt ned at have på om aftenen?
- Din trøje. - Din smoking er da flot på et skib.
- Romantisk, mener du? - Er der noget galt i det?
Sofie, der er kun én kvinde om bord, og hun er også videnskabsmand.
Hvor gammel er hun? Hvad hedder hun? Er hun gift?
Spitsbjergene, Svalbard 31. august 1939
Vejret er så mærkeligt her. Det sneede jo lige før.
Beklager, jeg forstår ikke. Jeg taler kun russisk.
Kravl op via lastrampen!
Mange tak.
Er det den her?
Undskyld mig. Ja...
Leni og D'herrer.
Jeg erklærer hermed Ekspedition Wegener søsat.
Vores undersøgelser vil bevise, at denne store tysker har ret.
Over gulvet.
De må tilgive mig min enfoldighed, men hvem er denne Wagner?
Wegener.
Han døde for ni år siden under en redningsekspedition på Grønland.
- Teorien om kontinentalforskydning. - Finder vi den antracit...
- Hvad er så det? - Den hårdeste form af kul.
Grundlaget for kultiden var devon.
Selvfølgelig! Jeg læser om den slags hver aften.
Hvis vi kan finde fossiler som dem fra Grønland -
- lad mig vise dem her: harrytoombsia og onychodus.
Det er nok lettere sådan: Wegener mente, at for 300 mio. år siden -
- sad alle kontinenter sammen i én stor landmasse. Sådan her.
Dette enorme kontinentet flød på et blødt lag af sten -
- rundt på Jorden, indtil det blev delt op, som det er i dag:
Afrika. Asien. Noget i den stil. Australien.
Og vi fortsætter med at slås om de stykker landjord.
Forhåbentlig kan vi bevise, at de har været forbundet.
Det ville ændre alt, hvad vi ved om jorden.
En fantastisk teori, ikke sandt?
Hvad er det, der er så fantastisk?
Skal jeg navigere rundt om et rev, vil jeg kende den nuværende position.
Hvad fanden laver en svensker på Nordpolen med de tosser?
Fælles interesser.
Ja, det var derfor, vi opløste unionen med Sverige.
- Undskyld, hvad handlede det om? - Bare lidt sund fornuft.
Hvis verden engang bestod af én eneste stor landmasse, Pangæa -
- så kommer vi jo alle af det samme, ikke?
Gælder det også for os jøder?
Det siges, at vi alle kommer fra stjernerne.
- Meget romantisk. - Og måske også sandt.
Føreren siges at læse horoskoper.
- Det passer ikke. - Har De truffet ham?
Ja da. Et par gange. Han er meget morsom.
Morsom? Hvordan det?
Han er underholdende og sjov.
Han imiterer mennesker og fortæller historier.
- Det tror jeg gerne. - De kender ham ikke.
Jeg har også læst de udenlandske aviser.
De viser altid billeder, hvor han råber og skriger og ser vild ud.
Han er slet ikke sådan.
Han er forsigtig og fuld af hemmeligheder og visioner.
- Ligesom den blå himmel. - Det ved du ikke, Martin.
Hvad er der da galt med at længes efter den blå himmel?
Føreren giver os håb og noget at drømme om.
Hvad synes du, Gustav?
Tja... som svensker er jeg neutral.
Det gør Dem formentlig til den farligste person i lokalet.
Vi er her på mission. Lad os ikke ødelægge stemningen.
Tænk på Goethes ord: "Livet er for kort til ikke at drikke vin."
Det er ikke sandt. Goethe sagde derimod:
"Livet er for kort til at drikke dårlig vin."
Der er stor forskel.
Undskyld mig. Jeg vil have lidt frisk luft.
- Jeg ville ikke forskrække dig. - En isbjørn.
- De er i sandhed skrækindjagende. - Ja, det er de bestemt.
Jeg synes, dr. Winter var streng.
På en måde har han jo ret.
Min far var diplomat. Jeg har hørt smart tale før.
- Er han død? - Nej, han er stadig diplomat.
Vi omgås bare ikke længere.
Har du det godt med dine forældre?
- De omkom i en ulykke. - Det gør mig ondt.
Jeg var seks, min bror kun tre. Vi voksede op hos farmor i Lindau.
Hun døde sidste år. Hun var ganske...
- Mageløs, siger man sådan? - Enestående, ja.
Hun var helt alene. Min farfar døde, da min far var helt nyfødt.
Han var morsom og spillede cello.
Nu spiller min bror også cello, og han ligner ham endda lidt.
- Min bror hedder Herman. Vil du se? - Ja, gerne.
- Han ser venlig ud. - Han elsker at spille Haydn.
Og Beethoven. Alle tyskere lytter til Beethoven.
Ikke kun tyskere.
Tror du, der udbryder krig?
Ja. Jeg tror, at en krig er uundgåelig.
Det er bare... minder hjemmefra.
Utroligt! Klokken er 22.30. 22.30!
- Har jeg ødelagt noget? - Nej da.
- Nej tak. - Bange for, at jeg smitter?
Det her havde jeg aldrig troet, da jeg studerede bjergarter ved Eton.
- De studerede i Uppsala? - Det stemmer.
- Er det sådan, man udtaler det? - Næsten. Uppsala.
Uppsala.
Hvordan siger man: "Velkommen til Uppsala"?
Velkommen til Uppsala.
Velkommen til Uppsala!
- Man skulle tro, De var svensker. - Godt. Det er vigtigt.
Vi bliver alle verdensborgere i dette nye Pangæa.
Velkommen til Uppsala!
Åh gud...
Okay.
1. september 1939
- Pas på hajerne, dr. Röhm. - Der er ingen hajer heroppe.
Pas på isbjørne.
Mandskabet er på vagt, så hold jer på den rigtige side af dem.
Martin!
Sikke en upassende opførsel på ekspeditionens første dag!
- Nu er det nok. - Jeg beder jer, mine herrer.
Vil I lytte til mig et øjeblik?
I denne mine har de fundet antracit fra kultiden.
Vores opgave i dag er at finde fine fossiler.
Dr. de Geer er vores sprængstofekspert.
Vi udfører en sprængning for at blotlægge lag ned til devontiden.
Nogle spørgsmål? Godt, så går vi i gang med arbejdet.
- Hvem var det? - Det var...
- Han er et uartigt barn. - Nej, det var Leni.
Hvor skal mandskabet begynde at bore?
Vi skal frigøre tre fod fra den vestlige del af klippen der.
Begynd øverst med 500-gramsladninger 2,5 fod nede -
- og med 25 fod imellem.
Detonationssekvensen er: 4 ladninger og 5 sekvenser inden for et sekund.
- Forstår du det? - Ja, jeg forstår.
Der er serveret. Værsgo.
Skål.
- Alt vel? - Ja, jeg har det fint.
Landskabet er helt fantastisk. Har I været i Algoy?
Har I hørt om Algoy? Det er...
Oppe på skråningen der. Fire niveauer.
- Er alle væk? - Ja!
Strålende!
Det ser jo ikke så lovende ud.
Vi er kun lige begyndt. Tålmodighed, min ven. Tålmodighed.
Undskyld mig. Kaptajnen vil tale med Dem.
- Hvabehar? - Kaptajnen vil tale med Dem.
Det, jeg nu vil sige, må ikke forlade denne strand.
Besætningen må intet vide. Jeg har dårlige nyheder.
Tyskland invaderede Polen klokken 04.45 i morges.
Vi blev angrebet.
- Vidste du det? - Ja.
- Berlin informerede os i morges. - Hvorfor så hemmelighedsfuld?
Det er ikke min opgave at informere briter om Tysklands indenrigsaffærer.
"Indenrigs"? Verden kan nok godt bevare en hemmelighed.
Jeg har svoret at tie. Visse i vores besætning har slægtninge i Polen.
Jeg vil ikke have, de skal bekymre sig over noget, de ikke kan ændre.
- Skal vi så aflyse ekspeditionen? - Nej, absolut ikke.
Vi er forskere, ikke politikere. Vi arbejder for menneskeheden.
- Det her påvirker ikke os. - Jo, det gør, Gustav.
Og det er netop derfor, vores arbejde er vigtigt.
Men jeg er enig. At forlade skuden løser ingenting.
Det kan jeg godt tilslutte mig.
Mine herrer, jeg er stolt over at tilhøre dette forskerhold -
- der kan sætte sig ud over menneskelige kontroverser.
Lad ekspeditionen leve, ikke sandt?
Til Dem. Kaptajn.
Tak!
Vi har fået den nyeste israpport. Den bygges langsomt op nordfra.
Vi sætter straks kurs mod Nordaustlandet.
Fint nok.
- Og det tager to dage? - Ja, hvis isen er på vores side.
Jeg kommer desværre med meget dårligt nyt.
Din bror blev grebet af Gestapo i går.
Det må bestemt være en misforståelse.
Min svoger er Gestapo og kan måske hjælpe...
Leni?
ANMODNING
- Kan du blive ved? - Se her, din amatør.
- Hvordan har Leni det? - Hun er desværre blevet forkølet.
- Ønsk hende god bedring fra mig. - Det skal jeg nok.
Det vil sikkert glæde hende.
Gustav!
Tak.
- Hvordan er dit russisk? - Undskyld, det var ikke min mening.
Tyskerne byder på middag. I smoking.
Smoking.
- Tog du ikke en med? - Nej... eller jo. Det gjorde jeg.
- Min søster overtalte mig. - Godt.
Gustav. Du ser meget flot ud.
Skal jeg parkere herrens bil?
Jeg troede, pingviner levede på Sydpolen.
Du er en død mand, Martin.
Undskyld, jeg hørte det som smoking, men mit tyske er lidt rustent.
Skål. I det mindste har en af os stil. Og så er han svensk.
- Min kompliment. - Tak.
Fulgte der en hat med?
- Jeg burde måske skifte tøj. - Absolut ikke. Skam jer.
- Jeg følger gerne herren til bords. - Det vil være mig en ære.
Med forlov, kaptajn?
"Man skal ikke begære stjernerne, men blot nyde deres skønhed."
- Goethe? - Altid.
Spøg til side, Gustav. Du ser godt ud.
Jeg er taknemlig for, at du hæver niveauet om bord. Skål på det.
Jeg vil gerne vide det med hatten.
- Friedrich. - Nå ja.
Mine herrer. Leni.
Det er mig en ære at afsløre, at man i Berlin har besluttet -
- at gøre ekspeditionsdeltagerne til byens æresborgere.
Martin... hjerteligt tillykke. Det glæder mig meget.
- Tillykke. - Tak.
Løb I tør for forgyldte davidsstjerner?
Nuvel. Kære medborgere, velkommen til Berlin!
- Hjerteligt velkommen. - Tak.
Og nu skal vi nyde et godt og klassisk tysk måltid.
Bratwurst og sauerkraut.
Og dertil en rigtig tysk øl.
- I vil sikkert synes om det. - Det ser lækkert ud.
- Tak. - Månen den er stået op...
Små gyldne stjerner stråle
På himlen lyse og klare
Skoven den er mørk og tyst
Fra engene der stiger
Den hvide tåge skønt
Mine brødre.
Tror du ikke, dette vil være en nemmere måde?
Undskyld, jeg forstår dig ikke, kaptajn.
I stedet for at erobre hele verden land for land -
- så kan I bare gøre os alle til æresborgere.
Kan man skabe en ny verden uden at slås?
- Mod hvem? - De andre, selvfølgelig.
Nå, dem?
Verden forandrer sig, uanset om I kan lide det eller ej.
Folk i Europa, der længe er blevet trådt på af kyniske politikere -
- vil forene sig med os i kampen mod hykleriet.
Det er hykleriet. Folk kan ikke marchere i takt til samvittighed.
Mener du, det tyske folk mangler samvittighed?
- Jeg... - Nu er det nok.
Husk på, Martin, at vi alle er berlinere nu.
- Gustav, syng en svensk sang. - Ja, gør det.
Jeg har ikke rigtig en god sangstemme.
De neutrale plejer slet ikke at have en stemme.
Ja?
Undskyld, kaptajn. Men jeg tror, at De bør se det her.
Lad os få noget frisk luft.
- Den sennep var virkelig god. - Tak.
Se der!
Vær ikke urolig. Det er min fars eksamensring.
Han var stolt af den. Det er alt, jeg har tilbage af far.
Herman arvede den, men han gav mig den, før jeg tog af sted.
Gad vide, om uheldet følger med.
Skal jeg hente desserten?
Friedrich?
England og Frankrig har erklæret Tyskland krig.
Vi blev fjender lige før desserten.
Det kom jo ikke som nogen overraskelse.
- Men jeg håbede dog. - Jeg er at finde i min kahyt.
"Mennesket er ikke født til frihed." Eller hvad, kaptajn?
Det er sandt. Det er helt sandt.
Undskyld mig.
Jeg beklager inderligt.
Jeg befandt mig... i Bedford i det sydlige England -
- og fejrede min 40-års fødselsdag, da forrige krig blev erklæret.
Jeg var for gammel til at lade mig hverve -
- men jeg ville bidrage på en eller anden måde.
Jeg fik derfor overtalt dem til at tage mig -
- og brugte tre år på at grave skyttegrave uden for Liège.
Sikke et bidrag.
Med kun nogle få dage tilbage af krigen -
- angreb vi en lille lufthavn i Herstal.
Efter nogle timer havde vi indtaget den.
Nogle af piloterne slap væk derfra i deres fly...
En af dem smed sin eneste bombe -
- over min lille hjemby Bedford.
Den havde klaret sig uden angreb... indtil da.
Michael ville være fyldt elleve to dage efter, bomben ramte ham.
13 dage før våbenstilstanden.
Piloten, der smed bomben, blev skudt ned og taget til fange.
Han mistede begge sine ben og blev i Bedford -
- hvor han oversatte tyske teaterstykker.
Han er en vældig flink mand.
Og din kone?
Susie var 36 år, da det skete.
Hun traumatiseredes svært og endte på institution.
Hun har ikke sagt et ord siden.
- En frygtelig historie. - Ja.
Men den er dog den samme som millioner af andres.
Nogle er langt mere dystre og smertefulde.
Men jeg var jo selv ude om det.
- Hvad kunne du have gjort? - Det er netop spørgsmålet.
Skulle jeg have nægtet at deltage?
Burde vi have ladet lufthavnen være den rædsomme dag?
Så havde de måske bombet en andens søn.
En byrde mindre på mine skuldre, men...
Hvilken forskel ville det have gjort for menneskeheden?
- Hvad skal vi da gøre? - Følge vore hjerter og stole på Gud.
Tror du virkelig på Gud?
Nogen må jo gøre det. Og jeg er gammel nok.
Jeg formoder, at vi alle bliver kontaktet af vore regeringer.
Nu er du for fint klædt på.
Undskyld. Kom venligt hen til laboratoriet. Helst øjeblikkelig.
Hvor er Leni?
I sin kahyt. Hun er meget oprevet.
Mine herrer, jeg må desværre informere jer om -
- at Ekspedition Wegener nu...
Er blevet standset.
Berlin har beordret os at bistå den tyske flåde.
Et militærfartøj passerer vores vand -
- og vi skal forhindre et britisk krigsskib i at angribe det.
- Hvordan det? - Det kommer jeg til.
Gustav, du forstår...
Vi har brug for din hjælp som sprængstofekspert.
- En svensker dræber for Tyskland? - Ingen bliver dræbt.
Tværtimod. Du kan redde over tusinde tyske liv, Gustav!
- Ved at stoppe briterne? - Det stemmer.
- Hvordan? - Jeg har brug for dit svar først.
Enedes vi ikke om at holde os uden for politik?
Det handler ikke om politik. Det handler om at redde liv!
Det er stadig en militæroperation.
Det ved jeg, men hvad kan jeg gøre?
Jeg kan intet gøre. Jeg får mine ordrer, ligesom jer.
Jeg håber, du forstår, at vi som britiske statsborgere -
- ikke kan deltage i det her.
Jeg er ganske ulykkelig. Det håber jeg, du forstår.
Nå, dr. de Geer?
Martin?
Det er deres krig, men det er dit liv.
- Jeg må tænke over det. - Tænk hurtigt.
Jeg må bede jer om at blive i jeres kahytter fra nu af.
Jeg ved altså ikke, hvad jeg skal sige. Jeg mener...
- Kan vi tale sammen? - Ja da.
Heil Hitler.
Gør du nar? Hvad er det nu for en spøg?!
- Hjælper du os? - Leni, jeg...
Det her er en militæroperation. Jeg er neutral svensk statsborger.
Herman bliver sendt i kz-lejr. Han er homoseksuel.
Jeg beder dig ikke om at gå i krig blot for at redde tusinde liv.
Elsker du mig ikke?
Det har intet med kærlighed at gøre. Det er en krigshandling.
Lad dem ikke tage min bror.
Gustav...
Nej... Tilgiv mig.
Jeg har støttet os i England længe. Vi er mange og velorganiserede.
- Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige. - Bare lad mig hjælpe.
Jeg beder dem telegrafere til Berlin. Du kan få det bekræftet nu.
TIL UDENRIGSMINISTERIET
Jeg må kontakte Berlin. Det er en nødsituation.
Kaptajnen og Mann må se det her først.
Jeg opfangede noget fra en trawler.
- Lad mig se. - Jeg adlyder kun min kaptajn.
Alt, hvad der vedrører skibet, vedrører også mig.
"To destroyere er på vej for at sænke..."
Friedrich, der er sket noget frygteligt.
Han kontaktede modstandsfolk i Polen. Jeg kan morsekode.
Han mistænkte nok noget og angreb med en kniv.
- Men du dræbte ham jo. - Jeg sloges med ham og...
Ja, det var forfærdeligt.
Vi må skaffe os af med ham. Luk døren.
Men dr. Waterspoon, du kan da ikke bare smide staklen overbord. Altså...
Det vil vende besætningen mod os. Du har vel hørt deres sladder?
Hjælp mig, Friedrich!
Vi fylder tæppet med stenprøver.
Hold ikke i tæppet, hold fast i hans ben.
Tag fat i hans støvler, så følger tæppet med af sig selv.
Hør her, Friedrich. Jeg skal få alle detaljer fra Berlin.
Jeg giver kaptajnen en ny kurs og holder Martin væk.
Det, du skal gøre...
Det, du skal gøre, er at få informeret Leni. Kan du gøre det?
Ja, det skal jeg nok.
Du har en meget pålidelig ven i mig.
Terrence er bindegal.
Det er ikke noget, jeg bare siger. Han er virkelig sindssyg.
Han taler med Berlin nu. Jeg aner ikke, hvad de taler om.
- Jeg vil tale med professor Winter. - Nej. Dr. Waterspoons ordre.
- Er det dig, Gustav? - En mand står vagt herude.
Friedrich og Terrence har dræbt telegrafisten.
Gå, eller Waterspoon får besked.
Prøv at få kaptajnen på vores side. Bestik ham. Gør, hvad der skal til.
Det er et mareridt. Vi dør. Enten som mennesker eller marionetter.
Tag det roligt, Leni. Hvad skulle jeg have gjort?
- Jeg ville bare gøre det rigtige. - Du hjælper min brors mordere.
- Major Knecht gav mig sit ord. - Hvad er forbryderes ord værd?
- Vi må stole på vores egne. - Dine nazister er ikke mine.
Det er ikke mine nazister! Leni, jeg beder dig.
Undskyld. Jeg ved godt.
- Ved Gustav det med Terrence? - Den tøsedreng?
Sidder der med armene over kors. Han har hverken mål eller mening.
Stoler du på ham? Det er som at klamre sig til en afhugget hånd.
Friedrich?
Hvad fanden i helvede? Jeg troede, du var i din kahyt.
- Hadede du ikke nazisterne? - Jeg har ikke råd til moral.
Hvad koster din samvittighed? Vi har brug for dig.
Telegrafisten er blevet myrdet.
Jeg vidste intet om det her. Jeg sværger ved min syge lever.
- Hvorfor, Terrence? - Verden er større end en bunke sten.
Han er bevæbnet.
- Og du kalder dig neutral? - Jeg vidste ingenting...
Stille! Lås dem begge inde. I deres kahytter.
- Hvad siger han? - Lås dem inde.
- Og hvad med Martin? - Han har altid bekymret mig.
Del pengene mellem besætningsmedlemmerne.
Se her, hvad jeg fandt i hans lomme.
Stefan?
Det er, hvad "de skide russere" mener om dig!
- Af sted! - Du bør nok holde døren lukket.
Dit svin.
Satans!
Gustav, det er Leni.
Forstå mig. Jeg må beskytte den familie, jeg har.
Gustav, er alt i orden?
Gustav, jeg får Friedrich til at lukke dig ud.
Jeg så ham tidligere i aften. Der er noget galt.
- Slap nu af, Leni. - Hvorfor?
Vær sød at lytte til mig. Hør dog på mig!
Dr. Waterspoon så de Geer opfordre besætningen til mytteri.
Han har lige låst ham inde.
Gustav?
- Du har smidt ham overbord! - Jeg har ikke rørt dr. de Geer.
Av! Din skide svensker.
Sådan. Jeg ved, hvad du trænger til.
Værsgo.
Russisk rottegift.
Jeg plejer pisse i den der.
- Hvad vil de? - Det ved jeg sgu ikke.
- Jeg fik en ny kurs før det her. - Lad mig se.
En ting ad gangen. Du ved, hvad finnerne siger?
Hvis hverken sauna, tjære eller sprut hjælper -
- så er døden ikke langt væk.
- Må jeg gå ud og lege nu? - Har du set Gustav?
Mener du, at du efterlod geologen ubevogtet?
- Du forstår det ikke, Martin. - Du har helt ret, det gør jeg ikke.
Jeg er altså ked af det, men...
Den gamle kaptajns tøj. Han var bare en lille pote.
Lille fyr og knap en mundfuld for en isbjørn.
Kom nu! Kom nu!
- Norske sømænd er et hærdet folk... - Din gamle drukkenbolt.
"Han, der vil skræmme djævlen, må råbe højt!"
Opfør dig nu pænt.
- Hvad er det? - En gammel madelevator.
Den tidligere kaptajn foretrak at spise alene.
Det kan jeg godt forstå. Skide russere.
- Hvor fører den hen? - Kabyssen ligger under os.
Og længere nede er maskinrummet.
Han gemmer sig nok ikke på dækket, men gennemsøg det alligevel.
- Skyd ham om nødvendigt. - Med fornøjelse!
Taler du russisk? Hvorfor dræbte du telegrafisten?
Jeg er på din side. Han nægtede at samarbejde, da vi overtog skibet.
Hans familie bor i Krakow, der er blevet besat af tyskerne.
Han holdt konstant kontakt med polske partisaner de sidste dage.
Han kunne sige til de andre, at vi redder dem, der piner deres familier.
Hvordan skulle vi klare os mod tolv bevæbnede russere?
- Friedrich? - Det er ikke rart, men han har ret.
Skal vi informere major Knecht om, at du nægter at samarbejde?
Jeg gør mig ikke delagtig i mord. Friedrich...
- Vær sød at hjælpe mig her. - Leni...
Det er nok bedst, du hviler dig. Kom nu.
Hvis Gustav holder til her blandt alt det sprængstof...
Informer dog Berlin. I har dræbt Gustav og Herman. Dræb os alle!
- Leni... - Dræb os bare!
Jeg vil ikke leve i den her lorteverden længere!
Lever han, finder de ham.
Den seneste position, jeg fik: 98 grader øst mod rendezvous.
- Rendezvous med hvem? - Det ved jeg ikke.
Det fører os ud på et stort åbent område.
De må være i tæt radiokontakt.
Måske vi skal høre, hvad de har at sige.
Jeg stoler ikke på russerne. Det har jeg aldrig gjort.
Hvis bare vi kunne få dem til at begynde at snakke.
Ved du noget om dieselmotorer?
- Mener du, vi skal sinke dem? - Ja, det bør få dem til at snakke.
Det her er maskinens bageste del...
Leni?
Leni, hvorfor har du låst døren?
Forstår du ikke, at jeg kun vil dig dit bedste, Leni?
Leni!
Åh, nej. Leni! Lad nu være.
Leni... Vær sød at slappe af. Rolig nu!
Hvad laver du dog?
Hvad har jeg dog gjort?
Min lille ven. Min skønne Leni.
Jeg elsker dig. Jeg har altid elsket dig.
Kom nu, tilgiv mig.
Undskyld.
Undskyld. Tilgiv mig. Det var ikke min mening.
Volodja!
Kom op på dæk.
Skynd jer. Den vej.
- De sidder fast dernede. - Vi skynder os så meget, vi kan!
Undskyld. Tilgiv mig.
Lad os glemme det hele? Vi glemmer det seneste døgn.
Hvad skal vi gøre?
Hvordan har du det?
Som en afpresset tysk kvinde, der har prøvet at begå selvmord -
- og er fanget om bord på et skib på Nordpolen med en psykopat.
Ikke så sært, at mænd forelsker sig i dig.
Hvis jeg bare vidste, hvad der er rigtigt.
Rigtigt eller forkert? Hvem kan afgøre det?
Hvem kan kræve den slags?
Hvem har ret til at dømme nogen, der er havnet i kaos mod deres vilje?
Det kommer eftertiden til at gøre.
Det tror jeg også.
De var her ikke.
- Værsgo at komme indenfor, doktor. - Dig igen?
- Jeg tænkte, du ville have lidt mad. - Ikke, hvis du har lavet den.
- Jeg er ked af det, Martin. - Du er en meget dygtig skuespiller.
- Hvorfor hjælper du os ikke? - Jeg er et menneske.
Du tror ikke, jeg har et hjerte?
Det er ikke det første organ, jeg tænker på, når det gælder dig.
- Jeg ønskede ikke det her. - Kulminationen på hele dit liv?
Du ved intet om mit liv!
Du er lige så kvalmende som mine ugidelige forældre!
Fra jeg var seks, ville de have mig til at ændre verden.
Jeg var tvunget til at læse Marx og Lenins værker.
På russisk selvfølgelig. Jeg vil ikke kede dig med hele historien.
Det er lidt for sent.
Tyskerne er virkelig opdraget til at afstedkomme noget.
Kan du virkelig ikke forstå det?
Solen stiger over Berlin.
Og lokker alle krybdyrene frem.
Du giver mig intet valg.
Valg er ikke noget, man får. Man træffer dem.
Jeg er mere end parat til det her.
Men du, Terrence. Du er ikke engang begyndt.
Åh, Martin. Hvad har du dog gjort?
- Mr. Waterspoon, er alt i orden? - Ja.
Hygge hejsa, Martin.
Kom, du gør bedre nytte et andet sted.
- Vi kan kun holde lav fart. - Godt. Jeg forstår.
Motoren er kaput. Mandskabet laver den.
- Alt i orden, professor? - Hvabehar?
- Er alt i orden? - Jaså? Ja, det er...
Mavesmerter.
Det var en fandens masse skribleri.
Otte knob i cirka to timer til rendezvous med U-27.
- En ubåd? - Vi er lige her.
Cuchnovski. Et godt sted at søge ly. Jeg har været der før.
- Her ligger målet. - Og det er?
Robin...
- Åh, herregud. Hood. - Det britiske krigsskib?
Det rygtedes, at hun var blevet set heroppe.
Det var måske derfor, vi så det tyske fly.
Men vent lidt. Det forklarer jo resten.
Britisk hjælp er mindst 50 timer væk.
De sejler 26 knob, 283 grader vest. GME. "GME"?
GME betyder "Gott mit Euch". De venter, vi svarer "Mit Euch auch".
En gudfrygtig lille spøg tyske ubåde imellem.
Ubåd på styrbord side, klokken to!
Sikke et smukt syn. Endelig er man blandt venner.
De vil have, at vi mødes. Bekræft det.
Ja, bekræft det. Det er nok det bedste, vi kan gøre.
- De må ikke forlade Deres kahyt. - Men jeg så Mr. de Geer.
- de Geer? - Ja, han er derude.
Der er noget, jeg ikke forstår. At de bruger to destroyere, forstår jeg -
- men hvad fanden skal de med vores lille skib?
- Hvad er der? - Nogen svømmede der!
Idiot! Hvem kunne svømme her?
- Nu må vi se at komme herfra. - Vent lige lidt.
- Hood er her. Hvor dybt er sundet? - Temmelig lavvandet. 45-50 fod.
- Hvad skal Hood have under kølen? - Det ved jeg ikke.
- Omtrent? - Cirka 35 fod.
- Hvordan er klipperne ved sundet? - Hvad skal jeg sige?
Det er specielle klipper, der ligner tårne eller sukkertoppe.
De er helt gennemborede af gamle mineskakte.
Nu forstår jeg, hvad de skulle med en skide svensker.
Eksplosion, bjerget falder, sund lukket.
En god plan, det giver jeg dem. Hood skulle spærres inde i bugten.
Men kan man virkelig sprænge et helt fjeld på den måde?
Jeg kan. Desværre.
Mr. Winter?
Martin?
- Martin, hvad er der sket? - Svinet skød mig.
- Hvem? - Terrence, selvfølgelig.
Pacifismens bagside. Der skal kun én skiderik til at ødelægge den.
Reddet af Friedrich og din Führers generøsitet.
- Så spis dog noget. - Chef!
- Motorproblemerne var sabotage. - Forbandede svensker!
Nej, Terrence!
Du lovede Leni ikke at skade ham.
Jeg bør nok kontakte Berlin og spørge major Knecht.
- Hvorfor det? - Han kan rådgive os.
Der er krig, for guds skyld! Alle må klare sig selv.
- Hvor er Martin egentlig? - I sin kahyt.
Tror du mig ikke? Jeg sværger, at Martin er i kahytten og hviler.
Det tror jeg, når jeg ser det.
Professor Mann. Vi må hellere se til dr. Röhm.
Ja? Kan jeg hjælpe jer?
Jeg ville bare sikre mig, at alt var i orden.
Fint.
- Fint. - Skal jeg hente noget?
Nej tak, det går fint.
- Tak. Det går fint. - Vi fortsætter.
Martin.
Værsgo.
Man kan vist ikke stole på nogen.
- Gustav. - Hop nu i, for helvede!
- Tomgang og ingen køling. - Sørg for, at ingen ser røgen.
- Forstået, ingen røg. - Stop motoren og kast anker.
Undskyld, men har du set min... Der er den jo.
Sæt båden i!
- Sæt båden i! - Hvad er der sket?
- Du kunne være blevet slået ihjel. - I lige måde.
De ville sprænge den klippe og spærre Hood inde.
To tyske destroyere er på vej.
De kan sejle frem og tilbage med 30 knob og skyde løs efter lyst.
Hood bliver et let bytte. De vil sidde i saksen.
Jeg tror, vi har bedre chancer på land.
- Hejsa, Martin. - Hej, Terrence.
Vi har brug for en hjælpende hånd.
- Terrence, Leni er en af os. - Er du blind?
Hun slog en af mændene ned.
Skyd dem, hvis de laver ballade.
Kom så. Af sted.
Hvem er du, Friedrich?
- Hun er storslået. - Ja.
Jeg plejede at gøre honnør for hende i Portsmouth som barn.
En besætning på over 1.200 mænd.
Det er det sidste sprængstof. Tag dem med også.
Hvordan føles det for dig? Det er jo dine landsmænd.
I den nye tid er den største forbrydelse at opgive sin skæbne.
Det var det hele.
Efterlad to kasser her og tag kablet med jer.
- Skal vi lægge alt her? - Hørte du ikke, hvad de sagde?
- Vil du have, det eksploderer? - Skynd jer!
Vi er klar, chef?
Sandhedens øjeblik er inde for dig.
Ved du, hvad du laver, Terrence?
Han har en pointe. Jeg er ikke lige så dygtig til sprængstof som du.
Så jeg beder dig igen: Hjælp os. Hjælp os med at redde tyske liv.
Du mener, at jeg skal hjælpe destroyerne med Hood?
Destroyere? Hvad taler du om?
- Ved du det ikke? - To tyske destroyere er på vej.
De vil sænke Hood badet i britisk blod.
Skyd ikke!
Jeg spørger en sidste gang. For den Nye Verdens skyld, for hendes skyld.
Hvordan kunne jeg være så naiv?
Videnskabsmændenes indblanding i krigen ender her og nu!
Terrence, hvorfor sagde du det ikke?
Om destroyerne og krigens realitet?
Det gjorde Berlin heller ikke, fordi de ikke troede, du kunne klare det.
Du beviste, vi havde ret.
Friedrich. Er du parat til at dø for det her?
Friedrich?
- Friedrich? - Hvad skete der?
Han forsøgte at skyde mig. Bind dem, men vær forsigtig.
Jeg var parat til at dræbe professor Mann.
Hvad gør det? Vi dør alligevel alle sammen.
Overhovedet ikke. Sprængstoffet er mindst 15 meter over os. I overlever.
Stil den til otte minutter.
Du gjorde det rigtige. Nu må jeg bare forhindre, at du begår en fejl.
Man tror, at man i øjeblikke som dette siger -
- noget klogt og mindeværdigt.
Jeg er helt tom for ord.
- Gustav? - Nej.
Nogen?
- Mine hænder sover allerede. - Kaptajn?
Kom nu, kaptajn! Tag dig sammen!
Kaptajn?
Så er det farvel.
Kom så, lad os komme væk herfra.
- To minutter! - To minutter?
- Kan du ikke standse den? - Kom nu, vi må af sted.
Kom nu!
- Hvad så? - Fortsæt! Løb!
- Se, en perfekt coelacanth! - Det var jo det, vi kom efter.
- Er vi ikke sikre her? - Nej, for helvede! Den vej!
Åh gud. Stockholm.
Jeg ændrede rækkefølgen, så den detonerede i modsat retning.
Jeg dræbte dem alle.
Hvad kunne du ellers have gjort, Gustav?
Der er krig.
Historien beskytter de overlevende. Sådan har det altid været. Kom nu.
Nu ror vi ud mod Hood.
Jeg havde ledt efter en coelacanth i 16 år -
- og så kommer der en svensker med en fantastisk opfindelse.
16 år, Gustav. Det er lige så længe, som du har gået i lange bukser.
- Se der! - Jeg ved det godt.
Vi har ikke en chance for at nå ud til Hood.
Men hvis vi gør det, bliver en af os måske krigsfange -
- og i modsat fald bliver tre af os det måske.
- Ender vi i fangelejr? - Måske ikke.
Vi er trods alt bare to forskere og en sømand -
- der har mistet deres skib i en tragisk ulykke.
Det er selvfølgelig vores historie. Men hvordan lyder hendes?
Leni er på vores side.
Undskyld, Gustav. Og også jer.
- Hvad ville du have gjort? - Nøjagtig det samme.
Gustav, sig noget.
Jeg tror, at jeg...
Jeg tror, jeg elsker dig.
Det er der kun én mand, der har sagt til mig før.
- Leni... - Gustav.
Vent med det, du vil sige, til efter krigen.
Hvem ved? Måske varer den blot nogle uger.
- Kaptajn Krüger. - De andre er døde.
Englænderne skød vores båd i sænk. Sundet er åbent.
Leni Röhm. De har nok hørt om mig.
- Professor Mann? Dr. Waterspoon? - Døde. De er begge døde.
- Og hvem er det? - De eneste overlevende.
- Kaptajnen og to af mine kolleger. - De kommer med os.
Er De gal? De kan ikke anholde en norsk civilist og to forskere.
- Mandskab! - Major Knecht var meget tydelig.
Kun Terrence Waterspoon skulle føres til Berlin.
Hvornår talte De sidst med major Knecht?
Er det noget at diskutere nu? Jeg tager det fulde ansvar.
Gør klar til neddykning. Vi må væk herfra. Hurtigt.
Kom så, fart på!
Fart på.
Ved du hvad, Gustav? Lenis teori om, at vi kommer fra stjernerne -
- som du så hurtigt accepterede, må da være modbevist nu.
Jeg mener, hvis det var sådan...
Hvordan kan det uendelige lager af magisk stjernestøv -
- så blot skabe en så uanselig andel af godhed i os alle?
Hun reddede vores liv.
Ja. Hun er sandelig en fjende at dø for.
- Et enestående menneske. - Ja, ligesom mig.
Alfred Wegners teori om Pangæa -
- blev først accepteret i slutningen af 50'erne
Idéen om verden som ét fælles kontinent -
- var desværre kun af geologisk natur...
Tekster: Rikke Henriksen www.sdimedia.com